Пісня про матір вперше в такому виконанні !!
«Пісня про матір» — надзвичайно красиве виконання акапелла на п`ять голосів. Так ця пісня ще не звучала.
В цій пісні йдеться про саме головне в нашому житті — про матусю.
✔ Слова Б. Олійник, муз. І. Поклад.
✔ Співає Театр Пісні «Джерела» (виконується acapella).
✔ Аранжування О. Токар.
✔ Зведення та мастерінг А. Попруга
▶ Офіційний сайт dzherela.com.ua/
▶ Ми в Контакті: vk.com/dzherella
«Pieśń o matce» — bardzo piękna piosenka, która mówi o tym, co najważniejsze w naszym życiu — matki.
Utwór o matce
Teatr Sings Songs "Źródła" (wykonywane acapella)
Посіяла людям літа свої, літечка житом,
Прибрала планету, послала стежкам споришу.
Навчила дітей, як на світі по совісті жити,
Зітхнула полегко – і тихо пішла за межу.
– Куди ж це ви, мамо?! – сполохано кинулись діти.
– Куди ж ви, бабусю? – онуки біжать до воріт.
– Та я ж недалечко… де сонце лягає спочити.
Пора мені, діти… А ви вже без мене ростіть.
– Та як же без вас ми?.. Та що ви намислили, мамо?
– А хто нас, бабусю, у сон поведе по казках?
– А я вам лишаю всі райдуги із журавлями,
І срібло на травах, і золото на колосках.
– Не треба нам райдуг, не треба нам срібла і злата,
Аби тільки ви нас чекали завжди край воріт.
Та ми ж переробим усю вашу вічну роботу, –
Лишайтесь, матусю. Навіки лишайтесь. Не йдіть!
Вона посміхнулась, красива і сива, як доля,
Змахнула рукою – злетіли у вись рушники.
«Лишайтесь щасливі», – і стала замисленим полем
На цілу планету, на всі покоління й віки.
-------------------------------------------------------------------------
В цій пісні йдеться про саме головне в нашому житті — про матусю.
✔ Слова Б. Олійник, муз. І. Поклад.
✔ Співає Театр Пісні «Джерела» (виконується acapella).
✔ Аранжування О. Токар.
✔ Зведення та мастерінг А. Попруга
▶ Офіційний сайт dzherela.com.ua/
▶ Ми в Контакті: vk.com/dzherella
«Pieśń o matce» — bardzo piękna piosenka, która mówi o tym, co najważniejsze w naszym życiu — matki.
Utwór o matce
Teatr Sings Songs "Źródła" (wykonywane acapella)
Посіяла людям літа свої, літечка житом,
Прибрала планету, послала стежкам споришу.
Навчила дітей, як на світі по совісті жити,
Зітхнула полегко – і тихо пішла за межу.
– Куди ж це ви, мамо?! – сполохано кинулись діти.
– Куди ж ви, бабусю? – онуки біжать до воріт.
– Та я ж недалечко… де сонце лягає спочити.
Пора мені, діти… А ви вже без мене ростіть.
– Та як же без вас ми?.. Та що ви намислили, мамо?
– А хто нас, бабусю, у сон поведе по казках?
– А я вам лишаю всі райдуги із журавлями,
І срібло на травах, і золото на колосках.
– Не треба нам райдуг, не треба нам срібла і злата,
Аби тільки ви нас чекали завжди край воріт.
Та ми ж переробим усю вашу вічну роботу, –
Лишайтесь, матусю. Навіки лишайтесь. Не йдіть!
Вона посміхнулась, красива і сива, як доля,
Змахнула рукою – злетіли у вись рушники.
«Лишайтесь щасливі», – і стала замисленим полем
На цілу планету, на всі покоління й віки.
-------------------------------------------------------------------------
развернуть свернуть
10:32
- Комментарии
RSS
Нет комментариев. Ваш будет первым!
Войдите или зарегистрируйтесь чтобы добавлять комментарии